Goddag, Bilson.
Tak, Bilson.
Gamle Jolyon er rejst til Alperne med June i morges for at opmuntre hende.
- Har du taget afsked med hende? - Nej.
- Det tænkte jeg nok. - Undskyld...
Du har været væk hele dagen. Hvor har du været?
- Robin Hill. - Hvorfor nu det?
- Huset er færdigt. - Ja, det ved jeg godt.
Et hus skal møbleres, før man kan bo i det. Jeg ville se, hvad der passer.
Vil det sige, at du gerne vil bo der?
Vent.
- Sådan... - Tak.
Min mor siger, Firenze er pragtfuld på denne årstid.
Ville det ikke være dejligt med en ferie dernede?
- Vi kan ikke rejse nu. - Hvorfor ikke?
Vi skal passe huset. Du har jo brugt så mange penge.
Soames!
Det er langt mere imponerende, end jeg havde troet.
Landlivet giver et nyt perspektiv og viser -
- at London ikke er verdens navle.
Kør videre.
Sidst på ugen flytter arkitekten ud, og vi flytter ind.
Hvor langt er der til stationen? I har vel en hestevogn.
- Hvad koster togrejsen? - Mindre, end man tror.
Vent her. Jeg har meldt vor ankomst, men I skal ikke snuble over spande.
- Jeg troede, det var færdigt. - Næsten. Vent her.
- Han er som et barn med nyt legetøj. - Velkommen til Robin Hill!
- Pas på trapperne. - Er du tilfreds med huset, Irene?
- Det er et kunstværk. - Soames har altid haft god smag.
- Jeg er misundelig, mr. Bosinney. - De ser helt bekymret ud.
Hun kunne ikke overleve fem minutter på landet. Emily, se her!
- Der kan hele din kunstsamling være. - Og mere til.
- Og hvilket lys. - Der er bedst udsigt fra verandaen.
- Kulden ville bekymre mig. - Og regningen. Der er varmt vand.
I klart vejr kan man se helt til Epsom.
- De er henrykte. - Modvilligt.
Ja, og det er kun begyndelsen. Hele byen kommer til at tale om dig.
Rejs væk med mig.
- Mr. Bosinney, vil De vise mig rundt? - Naturligvis. Undskyld...
- Denne vej. - Midten er ganske interessant.
- Du anstrenger dig ikke det mindste! - Jeg er her da, ikke?
Hvorfor? Du bryder dig jo slet ikke om huset!
Der tager du helt fejl.
- Onkel Swithin ville have billardbord. - Hvis Soames havde ønsket det...
Så havde han bygget et bord af ibenholt med forgyldte huller.
End ikke dronningen havde fået det. Jeg afskyr guld i indretning.
12.400 pund i stedet for 8000, som aftalen lød på.
- Hvordan nåede vi frem til det tal? - Vi ændrede beløbet.
- Ja. Da det allerede var for sent. - De skrev under.
12.000 pund pund plus højst 50 for tilfældigheder og Deres kræsenhed!
- 400 pund er ingen tilfældighed. - Det er malet glas.
Der er ibenholt, ikke pitchpine. Granit, ikke sandsten.
- Det er et kontraktbrud. - Nyskabende, ikke en imitation.
- Det er mit navn på skødet! - Og jeg har bygget det.
Deres navn er lige så lidt værd som Deres ord!
- Jeg vil ikke finde mig i det her. - Jeg vil have mine penge tilbage.
De har fået et hus, alle misunder, og til en skandaløst lav pris.
Hav en god dag.
- Du går ikke. - Jeg har sagt, hvad jeg har at sige.
- Så tvinger De mig. - Til hvad?
- Til at gå rettens vej. - Soames...
- Det koster mere, end De kan vinde. - Det er en principsag!
En principsag? Der er ingen herinde, som tror på, at det er motivet.
Allermindst Dem selv.
- 350 pund. - Det er under din værdighed.
Det er du, hvis du gør det her, når du ved, Phil ikke har noget.
Du vil af med ham, men nu kommer der til at gå flere måneder.
Den mand skal ikke gøre mig til grin.
Nej, det klarer du fint selv.
- Ender det i retten? - Soames insisterer.
Der bliver fuldt hus.
- Næppe. - Du er ikke så kry med din bror...
Ellers elsker hun at sladre.
Det er et kedeligt kontraktbrud, ikke nogen skandale.
- Der er blevet ført krige om mindre. - Mindre end en kvindes hånd?
- Det er de nedsænkede badekar. - Nej, marmorblomsterkrukken.
- Det er en kvinde! - En marmorkvinde?
Irene Forsyte.
Soames er ligeglad med 350 pund. Ulovlig indtrængen straffes.
- I må have hørt rygter. - De dansede hos Swithin...
- Troede du, det var en vals? - Soames er den fuldendte ægtemand.
Jamen I tror på det.
- Mænd falder for Irenes charme. - Monty har aldrig kunnet se det.
Men hun er så tavs... som en falmende viol.
Jeg er bange for, at blomsten er plukket.
- Og jeg tror, vi kommer for sent. - For sent?
Vi skal besøge en af Montys venner. I må have os undskyldt.
Mine damer...
- De elsker sladder. - Jamen det gør jeg ikke.
- Hvad sagde advokaterne? - Jeg står lige så stærkt som Soames.
- Nu får folk set, hvad han er. - Han er sagfører, præcis som sin far.
- Han ved, hvad han gør. - Det gør min mand også.
- Han har hyret de allerbedste. - Jamen jeg har retten på min side.
- Det tror du da på, ikke? - Jo, selvfølgelig, Phil.
- Men penge taler, selv i retten. - Jeg har penge.
Eller det får jeg for Wilsons hus, og der kommer flere. Mit rygte spredes.
- Hvad skal jeg gøre? Vi kan flygte. - Det kan vi ikke.
Jeg kan slå mig ned i Liverpool, Glasgow eller Paris. Jeg er fri!
- Soames kan ikke stoppe mig. - Hvis jeg er med, vil han prøve.
Du skal ikke rejse. Du har ikke gjort noget galt.
- Velkommen hjem! - Dejligt vejr, Parfitt.
- Har De haft en god rejse? - Jeg trænger til ferie.
- Frøken June, De har haft travlt. - Bedste forkælede mig i Paris.
Hvordan har jeg klaret mig uden at kende forskel på bouclé og chenille?
- Er frøken June så udhvilet? - Som en ny kvinde.
- Te i arbejdsværelset, Parfitt. - Så gerne.
Det konventionelle ville være at anbringe en væg med en dør her.
Jeg foreslår en skillevæg... en stor skydedør, om man vil.
Man kan være sig selv, men med glasruderne mister man ikke lys.
Jeg kan godt lide det, men jeg er usikker på verandaen.
- Robin Hill har noget lignende. - Jamen ikke det samme.
Jeg måtte se det færdigbygget for at se proportionerne.
- Jeg har ikke længere adgang. - De kan tale med ejeren.
Jeg har en lille tvist med ejeren, men jeg kan vise Dem noget lignende.
- Så kan vi skrive kontrakt. - Hvad handler tvisten om?
- Blot et par hundrede pund. - Skylder han Dem penge?
- Skylder De ham? - Påstår han.
- Det skulle jeg have vidst. - Det påvirker ikke arbejdet.
Jeg kan forsikre Dem for, at det er en bagatel.
Vend tilbage, når problemet er løst.
Jeg kan få nogen til at sige god for mig.
Vend tilbage, når De kan gå i gang. Farvel.
- Han tror, jeg er en tyv. - Han vil give dig kontrakten.
Efter retssagen, når han ved, jeg er pålidelig.
Gid han dog bare havde underskrevet kontrakten.
- Så havde jeg klaret et nederlag. - Du taber ikke.
- Jamen hvis jeg gør, mister jeg alt. - lkke alt.
- Mit hjem, firmaet... jeg er færdig. - Ikke alt.
Her...
Det er min fars.
- Den kan jeg ikke tage imod. - Det skal du.
Vi må gøre som Soames og spille det retslige spil.
Vi er tro hustru og krænket arkitekt. Ingen må kende til vore planer.
Ved den mindste antydning om skandale får du dommeren imod dig.
- Jamen så er vi nogle hyklere. - Vi er diskrete.
Kun i nogle uger. Det er dét værd.
- Jamen du forgudede din far. - Du får uret. Ikke minderne.
Synker vi ikke ned på deres plan, hvis vi sælger det?
- Det viser, at alt har sin pris. - Sommetider kan man købe sig fri.
Så bliver vi for alvor fri. Vasen er en del værd. Og statuen.
- Du kan ikke sælge alt. - Hvorfor ikke?
Vi lever som sigøjnere i husvogn og bor, hvor arbejdet fører os hen.
- Fra byggeplads til byggeplads? - Du kan passe børnene i vognen.
- Seks? Syv? - Jeg skaffer en ekstra vogn.
- Jeg må af sted. - Ja, det må du også, min ven.
Vi må gemme det. Det minder om en tid, hvor hvert sekund var dyrebart.
Nej, det minder mig om en tid, hvor jeg var nødt til at dele dig.
- Har De haft en god dag? - Ja tak, Bilson.
- Bed mrs. Forsyte om at komme ned. - Mrs. Forsyte er stadig ude.
- Hvornår gik hun? - Efter frokost.
- Sagde hun, hvor hun gik hen? - Nej.
- June! Hvilken dejlig overraskelse. - Tante Hester...
- Juley... - Hvor er det herligt at se dig.
Jeg kunne ikke rejse til Schweiz uden at købe chokolade til jer.
- Det var sødt af dig at sende et kort. - Din håndskrift var svær at læse.
Det så ud, som om en edderkop var kravlet gennem blækhuset.
- Men vi hører, du havde en god tur. - Ja, det havde jeg.
I ser godt ud. Har alle det godt?
Godt? Alle?
- Ja, glimrende. - Godt.
- Er Soames og Irene i byen? - Ja.
På grund af affæren med huset er de her stadig.
Hvilken affære?
Der var nogle problemer. Hester forstår det bedre end jeg.
Tante Hester?
Mr. Bosinney sløsede med budgettet.
Soames vil slæbe ham for retten.
- Hvor skødesløs? - 350 pund.
- Er det alt? - Det er et betragteligt beløb.
Da ikke for en mand som Soames.
- Folk kommer til at tale. - Vi hører ikke efter.
Det betyder alligevel noget.
I må forstå, hvor penibelt det her er for mig.
Jeg præsenterede Phillip Bosinney for Soames for at hjælpe ham.
- Du kan ikke bebrejde dig selv. - Du præsenterede ham som arkitekt.
Tror du, han afveg fra rollen?
Det har jeg ingen anelse om.
Jamen er det, hvad folk siger?
Soames, den idiot, har fundet på en måde at stævne Phil.
- Selv om han ikke har noget. - Bortset fra Irene.
Soames' opførsel fører dem sammen.
Irene har da også ondt af Phil.
- Det har han ikke fortjent. - Han har ikke fortjent det her.
Han er en genial mand, en visionær. Alt det kan gå tabt.
Gid fanden havde Soames med hans mange penge og tomme sjæl!
Hvis det ikke var Phil, ville du være enig. Hele London ved det.
Og hvad så? Kære June, glem Bosinney.
- Goddag. - Goddag. Nej, Phil, ikke her.
Bosinney? Jeg har ikke set Dem i klubben længe.
- Hvordan går det? - Udmærket. Hvad med Dem?
- Mrs. Irene Forsyte. - Goddag.
- Mr. Jolyon Forsyte. - Goddag.
- Forsyte er kunstner. - Jeg er desværre ingen Turner.
Mest akvareller.
Når man er forstemt, hjælper det altid at spadsere her. Ikke sandt?
Jo.
Stakkels mr. Bosinney...
Da min mand ansatte ham til at tegne vort hus, anede han ikke -
- at han skal give mig råd om alt fra blomster til pudebetræk.
- Nu skal De få fred til Deres kunst. - Farvel.
- Det var Junes far. - Som drog væk og fulgte sit hjerte.
Han beskytter hende mod sladder.
Og han ønsker hende ikke ulykke, og hun var blevet ulykkelig med mig.
Vi kan ikke gøre noget ved, at vi mødtes.
Skulle vi ikke have forelsket os? Før vi vidste af det, var det for sent.
- Du elsker mig vel? - Elsker dig?
Jeg er rede til at opgive alt for dig. Jeg ville forlade byen og landet.
Jeg ville grave i møg og sælge min sjæl for at kunne leve med dig.
Du ved vel, at respektabilitet ikke holder en varm om natten.
Jolyon Forsyte måtte kæmpe for sin lykke, og det må vi også.
Men vi klarer det, og belønningen bliver dobbelt så sød.
Fat mod, min elskede!
Brevet viser, at Bosinney fik et lavere tilbud på tagsten af Temple & Son.
- Godt firma? - Godt nok til Lady Charlesworth.
- Hvordan går det, Jolyon? - Jeg vil have mit testamente.
- Jeg hørte, I har været i Schweiz. - Ja, det har vi.
Unge Bosinney er kommet ud i uføre. Det kunne man have ventet.
- På grund af 350 pund! - Ved du det allerede?
- Er det alment kendt? - Jeg troede, Soames var velhavende.
- Det handler ikke om pengene. - Hvad så? Princippet?
Soames kan end ikke stave til det.
- Vil du lave en ændring? - Jeg hyrer Herring & Pullbred's.
Farvel.
Du skal vide noget. Jeg agter at give dig 1000 pund om året.
June får 50.000, når jeg dør. Resten får du. Jeg fortæller det bare.
Jeg har tænkt over det. Londonlivet er skyld i halvdelen af vore bekymringer.
Vi skal være en familie igen og begynde forfra uden for London -
- hvor vi kan præsentere os som Forsyte uden tøven.
Tænk over det. Frisk luft og ikke tåge. Plads til, at børnene kan boltre sig...
Lys og natur...
- Alt, hvad vi ikke har nu. - Netop.
- Har du et sted i tankerne? - Ikke endnu.
- Hvordan har du det, Helen? - Er der noget at betænke sig på?
Man kan da kun være lettet og...
Hvad? Taknemmelig?
- Hvorfor nu? - Fordi tiden er inde.
Vi er lykkelige her.
Såh? Kan man være lykkelig i St John's Wood?
Ja.
Man kan være meget, meget lykkelig.
Det havde du ikke ventet, vel, far?
Du har endnu mindre Forsyte i dig, end jeg troede.
Det burde jeg vel egentlig prise mig lykkelig over.
Du kan begynde at ride igen og lære børnene det.
- Det kommer an på, hvor vi havner. - Der skal nok være stalde.
Han tilbød os at bo sammen med ham.
Men det skulle være din fars hus og hans valg. Og Junes, formoder jeg.
- Hvis du er det mindste i tvivl... - Mine børn skal føle sig hjemme.
Det har jeg altid ønsket. Er det, hvad du altid har ønsket dig?
Jeg var så sikker på, at det aldrig ville ske.
I alle de år har du savnet ham meget, ikke?
Han er min far.
De år gjorde os til det, vi er, og de gav os Joley og Holly.
Det ved jeg godt.
Jeg er bare bange. Det bliver noget ganske andet.
- Jamen hvis du kunne vælge igen... - Det ville altid være dig.
Jeg elsker dig.
- Jeg må gå. - Nej.
Det er jeg nødt til.
- Kommer du til at savne at bo her? - Ikke det mindste.
- To dage tilbage. Er du sikker? - Hotellet er reserveret.
Alt er klar. Når dommen er faldet, begynder vort nye liv.
- To dage til. - To dage for meget.
- Soames? - Ja, din mand.
- Nej. Du har drukket for meget. - Jeg har ventet for længe.
- Nej! Du må ikke gøre det. - Jeg har ventet for længe!
- Du skal være sød for en gangs skyld. - Nej!
Lig så stille!
Ti stille og læg dig ned. Det er mørkt. Lad, som om det er ham.
Hvorfor kan det ikke altid være sådan?
- Kan du tænde? Det er mørkt i dag. - Det er tågen.
Hvis mrs. Forsyte går ud i dag, så skaf hende en drosche.
- Vil De have renset den rift? - Jeg skar mig under barberingen.
- Irene? - Jeg kom for at sige held og lykke.
Jeg skal til Chankery til en sidste gennemgang.
Jeg får besked på at se pæn ud, og det koster mig tre Guineas.
Er alt vel, Irene?
- Jeg har ikke sovet. - Hvad er der?
Der er noget galt.
Du har fortrudt. Du tør ikke forlade Soames.
Hvad er det så? Hold nu op med det.
- Hvad er det? - Ikke noget.
Undskyld. Lad mig nu se.
Har han gjort det? I nat?
Har han gjort dig fortræd før?
- Hvad skete der? - Hvis bare vi klarer morgendagen...
- Jeg pakker mine sager i aften. - Du må ikke tage hjem.
Denne gang glemmer jeg ikke at låse døren.
Kom han ind på dit værelse?
- Hvad gjorde han? - Du ville slå ham ihjel.
- Irene... - Jeg sov.
Han lagde sig i sengen og sagde, jeg skulle være sød ved ham.
Han sagde, han var min mand.
Jeg tiggede og bad ham om at lade være. Du må tro mig.
Hvorfor ventede vi?
Vi kunne være rejst for flere uger siden. Hvorfor lyttede jeg til dig?
- Hvor er han? På sit kontor? - Du må ikke tage derhen. Nej!
- Han skal ikke slippe godt fra det. - Jeg tager med.
- Du har været udsat for nok! - Du må ikke efterlade mig!
- Undskyld, frøken. Er alt vel? - Ja.
Phil?
Forsyte? Hvor er samfundets støttepille?
Prøv ikke at gemme dig bag dine papirnussere!
- Hov! Hvad laver De her? - Den gale Forsyte.
- Jeg vil vide, hvor Deres søn er. - Han er heldigvis ikke her.
- Jeg venter. - De må vente til i retten.
Forsvind, før jeg får Dem smidt ud.
- Jeg ved, hvor han bor. - Er det en trussel?
- Jeg ved, hvor hans klub ligger. - Så ender De i fængsel.
Det er dét værd. Tro mig.
Følg ham ud.
- Mr. Forsyte, tak. Det er vigtigt. - Vær venlig at vente her.
- Mr. Soames Forsyte er her ikke. - De lyver.
- Deres tone huer mig ikke. - De lyver og ved ikke, hvad jeg ved.
- Vær venlig at gå. - De skal ikke behandle mig som lort!
Forsyte! Kom herned og vær et mandfolk.
Vær et mandfolk for en gangs skyld, før jeg fortæller, hvad du har gjort!
Jeg har købt det her til dig.
Kan du lide det?
Du fortjener det bedste af det bedste, Irene.
Du er bleg. Du burde hvile dig.
- Skal jeg servere middag nu? - Nej tak.
- De har ikke spist noget. - Jeg er bekymret for den retssag.
- De har intet at frygte. - Bare dommeren mener det samme.
Lad mrs. Forsyte sove. Hun har ønsket mig held og lykke.
Jeg formoder, at vi begynder med det samme.
- Er Boulter den rette mand? - Det håber jeg.
Vort firma tager ikke skade, selv hvis du ikke vinder. Men det gør du jo.
Nu står og falder det med sagførerne.
- Din eller hans? - Min.
Den anden må være Bosinneys. Han ligner et barn, der har klædt sig ud.
- Er Forsyte klar, Boulter? - Hvad laver hun her?
Jeg sagde, Bentham er en fornuftig dommer.
Det var pænt af dig at komme.
Disse små slag skal udkæmpes med hård hånd.
God arkitektur kræver disciplin og balance mellem hjerte og hoved.
Det er tragisk, at Soames ikke har det.
- Du er her for at støtte modstanderen. - Ja, det er jeg.
- Er der da ingen familieloyalitet? - Godmorgen.
Det er ikke nogen god morgen. Jeg skal tale med Boulter.
- Er du nervøs, Soames? - Du vil vel tvære fribytteren ud.
- Slet ikke. Det er en principsag. - Så er du på glatis.
Du kan jo altid frafalde sagsanlægget. Jeg kan tale med Bosinneys... mand.
- Hvad med 250 pund hver? - Skal vi bestikke ham?
Indgå et væddemål. Vinderen betaler.
- Vær ikke absurd. - Du ville tjene på det.
Det er jo en kilden sag. Pøj pøj, du gamle.
- Ja? - Champagne, mrs. Bosinney.
- Jeg har ikke bestilt. - Det har Deres mand.
- Hvornår? - Da han bestilte værelset.
- Skal jeg åbne champagnen? - Nej tak. Jeg venter.
Phil?
Jeg var i retssalen. Jeg kom for at fortælle, at han tabte.
- Kom for at fortælle? - Han mødte aldrig op.
- Stå ikke der som hugget i sten! - Jeg ville ønske, jeg var det.
Jeg kom først!
Du har intet at gøre her!
Jeg har forladt Soames, præcis som du altid har ønsket.
- Det var vel, før han vandt. - Det er jeg ligeglad med.
- Så heldigt stillet er Phil ikke. - Han kan begynde på en frisk.
- Hvor? Hvordan? - Vi finder en udvej.
"Vi"? Du har været en falsk veninde.
Hvad er det nu, du altid har sagt?
Man kan ikke tvinge kærligheden frem, der hvor den ikke findes.
Du sagde, Soames ville købe min krop og sjæl.
Du havde gjort det samme med Phil.
Du sammenligner mig ikke med Soames!
Hvorfor er du her så?
Hvorfor, når du nu ved, han ville have svært ved at sige nej?
Du skulle se dig selv. Du er så fattet og så blid.
Du har den mildeste røst, men du siger de grusommste ting.
Jeg ønsker ikke at være grusom. Dit venskab...
- Du skal ikke tale om venskab! - Dit venskab reddede mig.
Og dit har ødelagt mit liv.
Det kommer også til at ødelægge hans.
- Jeg elsker ham. - Du ved intet om kærlighed.
Du besidder ikke skyggen af lidenskab, følelser...
Du skulle have en lussing! Og Phil med for at lade sig dupere af dig.
Du er en igle. Du har ikke liv i dig, så du suger det ud af andre!
Måske er han klogere, end som så. Måske er det derfor, han er væk.
Han var ikke i retten og er ikke her. Lad mig høre, Irene.
Hvor er din elsker nu?
Goddag, frøken June.
Kom her, min kære.
Du har ikke mødt dine venner, siden vi kom hjem.
Du skal have familie og liv omkring dig og ikke kun en gammel mand.
Så jeg har besluttet at flytte fra London.
Din far og hans familie følger med.
Jeg håber inderligt, du også har lyst til at flytte med.
Jeg vil gøre alt godt igen.
Da jeg brød forbindelsen med Jo, var det, som om han døde.
Det er forfærdeligt at miste et barn.
Det opdager du, når du selv får børn.
Har du et sted i tankerne? Vi kan jo altid tage Soames' hus.
- På Montpelier Square? - I Robin Hill.
Det er udsøgt, og det står tomt. Det ville være et perfekt familiehus.
- For en velhavende mand. - Han flytter ikke derud nu.
Han vandt tvisten -
- men Irene har omsider forladt Soames.
Hvis du køber det, kan du betale Phils gæld.
- Har du mødt Bosinney igen? - Nej, men jeg var i hans lejlighed.
- Jeg vil hjælpe Phil. - Du vil have mig til at hjælpe ham.
Lad Irene hjælpe ham. Jeg bønfaldt dig om at glemme ham!
Jeg bønfaldt ikke dig om at glemme min far.
Det er et vidunderligt hus og helt ideelt til os.
- Vi kan blive lykkelige der. - Kan du?
Vi ville fylde huset med liv og gøre det til vores eget.
En dag glemmer du, hvad Phil har gjort, og ser hvad han har skabt.
Godaften, Bilson.
Bed Henry om at gå ned i kælderen og hente en Steinberg.
En '52, tror jeg. Jeg har noget at fejre.
Har mrs. Forsyte det bedre? Send hende ned i dagligstuen.
Mrs. Forsyte gik ved tolvtiden. Hun havde to kufferter med.
- Lagde hun en besked? - Nej, ingen besked.
Jeg skaffede en drosche til hende.
Tak, Bilson.
Jeg har ikke taget noget, som du eller din familie har givet mig.
Gør nu ikke noget overilet. Opsøg Steiners. De finder hende.
Med hendes udseende forsvinder man ikke i mængden.
- Hun kommer ikke tilbage. - Vi kan alligevel undgå en skandale.
- Mr. Jolyon Forsyte er her, sir. - Hvad pokker vil han nu?!
- Hvad kan vi hjælpe med? - Det nye hus er vist overflødigt.
- Hvis du ikke selv vil bo der... - Hvem har sagt det?
Jeg vil flytte på landet, og jeg vil gerne købe det... til den rette pris.
- Ja, Gradman? - Undskyld, jeg afbryder.
Mr. Soames, der er en politimand, som vil tale med Dem.
Kan De identificere liget?
- Det er Phillip Baynes Bosinney. - Den stakkels fribytter.
- Hun venter på ham. - June?
Han blev ført herhen i går. Han havde kun retsdokumenterne på sig.
- Ingen værdigenstande. - Godt, ingen andre døde.
- Ifølge kusken var tågen ikke så tæt. - Kan Bosinney have set ham?
Han burde have set sig for. Han må have haft tankerne et andet sted.
Ja, det tør siges. Han opførte sig som en galning på kontoret.
- Hvornår var det? - I går eftermiddags.
- Sir? - Jeg var der ikke.
- Han havde et hidsigt temperament. - Et kunstnertemperament.
Vi fandt kvitteringer fra pantelåneren, og bankkontoen var overtrukket.
Forsvarere er ikke billige. Et nederlag ville ruinere ham.
Angst for dommen, økonomisk krise, frygt for fremtiden og så videre...
Han var højst sandsynligt helt ude af psykisk balance.
Selvmord?
- Han var en temperamentsfuld fyr. - Han var lidenskabelig, talentfuld...
Han havde alt at leve for.
- Var det alt? - Tak, sir.
- Må jeg komme ind, June? - Ja, bedste.
- De må desværre ikke komme ind. - Er mr. Phillip Bosinney her?
- Han er medlem her. - Vær venlig at vente.
Frue? Undskyld... Frue!
- Du godeste! Hvad foregår der? - Jeg søger mr. Phillip Bosinney.
- Phil? - Hvad laver hun her?
- Du godeste! Er det en kvinde? - Jeg bad Dem vente.
- Damen er oprørt. - De vil ikke fortælle, om Phil er her.
- Mr. Bosinney, sir. - Hent en cognac.
- Jeg vil ikke have cognac. - Det står i reglerne...
Kom og sid ned, Irene.
Vil De være venlige at lade os være alene?
Der skete en ulykke i aftes.
Bosinney blev påkørt i tågen.
Han døde på stedet. Det gør mig frygtelig ondt.
Sæt dig ned, Irene.
- Det er Soames' skyld. - Det var en ulykke.
Phil ledte efter ham.
Han havde slået ham ihjel, hvis han havde fundet ham.
- Jeg følger dig hjem. - Jeg har ikke noget hjem.
Du må komme med...
Du må komme med mig hjem, hvis du vil.
Det ville June ikke bryde sig om. Og heller ikke din far.
- Hvad så med et hotel? - Nej.
- Vi ville ikke gøre June fortræd. - Nej nej...
Hun var min veninde.
Du har vist mig større venlighed, end jeg fortjener.
Hvor vil du tage hen?
Montpelier Square. Jeg har ikke noget valg.
Du ser udmattet ud.
Du må sove og tænke.
- Gør ikke noget, du vil fortryde. - Jeg fortryder hvert et åndedrag.
Du må hellere komme ind.
Min kone er hjemme igen. Der er ikke yderligere brug for dig.
- Hun er oprørt. - Så kan hun tale med mig, sin mand.
Godnat.
Irene...
Der er en mening med det.
Det var meningen, at vi skulle redde noget.
Begynde forfra.
Med tiden kommer du også til at indse det.
Vi har et nyt liv og et nyt hus i Robin Hill, hvis vi ønsker det.
Vi kan lægge alt det her bag os?
Alt det her?
Vent og se.
Tekster: Lasse Schmidt www.undertext.com